For mange år siden var vores verden fuld af magi.
Troldmænd, hekse og utrolige væsner strejfede frit omkring.
De renhjertede havde mest kraft og så efter menneskenes bedste.
Men med tiden begyndte mennesker at bruge magi til mørke formål -
- for at undertrykke og herske over verden.
Da de blev mægtigere, erklærede de krig mod alle magikere.
De magiske væsner blev udslettede og deres kræfter blev stjålet.
Verden blev mørk.
Den største troldmand Bini Aru -
- samlede al tilbageværende magi i en sidste trylleformular.
Hans magiske bog indeholdt en eneste frase: Forandringens ord.
Da ondskaben nærmede sig, brugte han ordet for at skabe en ny verden.
En verden, der blev tilflugtssted for dem, menneskene jagede.
Et sted, der kaldtes Oz.
Skræmt af ordets kraft, svor Bini Aru aldrig at sige det igen.
Han låste bogen og overlod den til vægterne af Smaragdbyen.
Han sørgede for, han aldrig ville fristes til at sige ordet igen.
Bogen blev bevogtet i Oz i mange år.
Men ikke alt mørke havde forladt vores verden.
Heksene fra øst og vest kendte til bogen og higede efter den.
Det fordærvede dem, og de gennemsyredes af ondskab.
De dækkede dele af Oz med mørke og indledte en lang krig.
Næsten besejret havde troldmanden fra Oz intet valg.
Hendes hær har omringet os. Det er kun et spørgsmål om tid.
Bini Arus bog blev prisen for fred.
- Gør ikke det her. - Vi har intet valg.
- Hvor er den? - Det er også rart at møde dig.
Ingen numre, troldmand! Giv mig bogen!
Tag den og lad os være i fred.
Nøglen ... hvor er nøglen?
Koldt og trist, præcis som i går.
Godt, Toto.
Jeg skal arbejde. Vi ses klokken seks.
Godmorgen, de damer!
"Hold fast, Toto", råbte Dorothy. "Jeg tror, vi lander snart."
"Med et stort brag landede huset. Loftet og gulvet rystede."
"Dorothy og Toto åbnede døren -
- "og så en mærkelig verden med lilla træer og gult græs."
"Sådan har ingen gjort mod en heks", sagde Glinda. "Du er en nok heks."
"Jeg er ingen heks. Jeg er Dorothy."
"En Dorothy er noget godt" sagde Glinda og pegede på heksens sko.
Der slutter vi denne gang.
Jeg kommer igen næste uge og fortsætter med at læse.
Jeg håber, det smager.
Hej! Jeg har et brev til dig, Dorothy.
Adresseret til gården, men jeg vidste, du ville være her.
Vi skal over til Todd Zebarskys stedfars hus for en ladefest.
Drikke et par øl, musik i min nye bil. Kommer du?
- Vi ses senere, Rick. - Vi snakkes ved. Jeg ringer.
- Helt utroligt! - Hvad?
Jeg indsendte vores bog til en konkurrence.
- Vandt vi? - Nej, vi nåede ikke engang 3. plads.
Det her er en forlægger i New York, der vil udgive vores bøger.
De vil bare have tilladelsen til at repræsentere os.
De vil have, vi kommer til New York. De betaler alt. Første klasse!
Åh gud! Det er jo utroligt! Verdens bedste nyhed!
Nej, det er det ikke. Vi kan ikke rejse.
- Det er jo alle tiders chance. - Onkel Henry behøver min hjælp.
Han kan tage med os. Vi kan skaffe en til billet.
Ville Henry Gale forlade sit hus eller bare Kansas?
- Det tror jeg ikke. - Du kan i det mindste spørge ham.
Bed ham tage med, eller i det mindste kan du rejse.
Jeg har tænkt, og tiden er inde.
- For hvad? - At du forlader reden.
Onkel Henry ..!
- Men hvad med dig? - Jeg?
Man skal ikke overtale folk til at gøre noget, man ikke selv ønsker.
Pak dine ting.
Også dig, Toto.
Toto, du vil elske New York. Jeg ved det bare.
Jeg leder efter et billede af os, som du kan tage med.
- Torden og silke. Er den god? - Ja, det er den.
Gid hun var her.
Hun kunne pakke bedre end mig.
- Er du sikker på, du ikke vil med? - Og efterlade alt det her?
Der er en god høst under sneen. Jeg kan mærke det i knoglerne.
Jeg har været i New York, og jeg blev overfaldet.
Det var i 70'erne. De har ryddet op.
- Hej, Dot og mr. Gale! - Vil du have en kop kaffe, Allen?
- Nej, jeg har drukket tre kopper. - Er det derfor, du er så urolig?
- Jeg er nervøs. - Det her er et spændende eventyr!
Spændende passer fint. Ligesom "uhyggeligt" og "skrækindjagende".
Jeg er også bange, men sig intet til ham.
Richard, jeg sagde 21%.
Fem procent i sidste ende. Mange tak. Ciao!
Dorothy Gale? Billie Westbrook. Det er rart endelig at møde dig.
Miss Westbrook! Jeg vidste ikke, at De ville komme.
Jeg giver alle mine klienter personlig opmærksomhed.
- Det her er Allen. - Kunstneren. Meget talentfuld.
- Det her er min onkel Henry. - Hej!
- Er vi klar til at køre? - Vi skal bare hente vores ting.
- Jeg er imponeret. - Hvordan kan det være?
Jeg troede ikke, at en storbydame ville bære arbejdsstøvler på landet.
Det er ikke ligefrem arbejdsstøvler, men jeg gør, hvad jeg kan.
- Tager du dig af min lille pige? - Selvfølgelig.
- Dorothy er meget speciel. - Du skulle bare vide.
- Har I alt med? - Hej. Jeg elsker dig.
Jeg ringer, når vi er landet.
Vi skal nå flyet, skat.
Og også din lille hund. Som ikke er særlig lille.
- Må man have dyr i lejligheden? - Naturligvis. Alt ordner sig.
Nu er vi fremme. Det var det eneste, vi kunne skaffe med kort varsel.
Helt utroligt!
I kan pakke ud, og så spiser vi middag i aften.
- Det er som en drøm. - Undskyld?
- Det passer fint. - Perfekt.
- Dit værelse er ved siden af, Allen. - Jeg ringer senere.
Fortæl, hvordan dit værelse ser ud.
Du milde. Drinksene på restauranten koster mere end noget, jeg ejer.
Hvilke sko synes du?
De brune? Okay.
Hvor er den smuk ...
- Kan I ikke se, at vi arbejder? - Undskyld, Deres Majestæt.
Jeg har en vigtig meddelelse ... fra Hende!
Et øjeblik. Du bliver fantastisk smuk.
Hvor er det?
Flotte farver.
Pak min kuffert. Vi skal til et magisk sted fyldt med mysterier.
Et sted, hvor mennesket strejfer frit, og mørket hersker.
Vi har jo lige pakket alle Deres ting ud.
- Flere smarte tanker? - Nej.
Godt.
- Vi rejser i aften. - Ja!
- Jeg kunne ikke finde en taxa. - Bare rolig, der er en times kø.
Vil du ikke nok ...
- Westbrook, to i selskabet. - Miss Westbrook.
Jeg vidste det jo ikke. Denne vej.
Han er sød.
- Ikke så sød som fyren i baren. - Ikke så tosset.
Så du Ferragamo-skoene?
- Værsgo! - En tør martini med to oliven.
Intet vand. Sidste gang spildte tjeneren det næsten på min taske.
Hvorfor drikke vand, når der er vodka?
- Vi taler nu. Vær ikke uforskammet. - Jeg er ikke uforskammet.
- Nu har du chancen, Dorothy. - Du skylder mig en undskyldning.
- Du har talt meget længe. - Nej. Hvor uforskammet!
- Han følger ikke efter hende. - Jeg har aldrig bare talt til fyr.
- Præsentér dig selv. - Jeg vil ikke virke desperat.
- Men jeg er ret desperat ... - Nej, du er bare ny i byen.
Du må skaffe nogle nye venner. Især hvis de bærer Armani.
Lad, som om du genkender ham. Det virker altid.
Gå nu!
- Jeg tror, jeg kender dig. - Undskyld?
- Jeg kender dig faktisk. - Jaså?
Jeg sagde det først som scorereplik, men at score lyder så klamt.
Hej!
Da du så på mig, indså jeg, at jeg faktisk kender dig, men hvorfra?
- Det er 100 dollars. - Behold resten.
Du virker ikke bekendt. Pas godt på dig selv.
Hej, jeg hedder Dorothy Gale ...
- Hvilken fyr afviser en køn pige? - Jeg forstår det ikke.
- Jeg er da køn? - Den kønneste.
Jeg havde aldrig kunnet flytte hertil uden din hjælp.
Jeg vidste, vi ville være et godt team, da jeg læste din bog.
Man bliver ensom i denne by. Ring, hvis der er noget.
Gå op, og skriv sidste bog. Enden er sværest.
Det bliver let. De gode vinder over de onde.
Som det burde være i verden, i stedet for som det ofte er.
Du er så sød, og det gør dig speciel.
Fortsat god aften.
- Hvor skal du hen? - 56 Central Park West.
- Et dejligt kvarter. - Jeg skal have et lift, ikke snak.
Det er op til dig, skat.
Hjælp!
- Er du okay? - Han tog min håndtaske!
Det er bare en håndtaske. Er du uskadt?
Jeg tror, at jeg er okay.
- Du er jo ... - Jeg hedder Nick.
Jeg ville sige "idioten fra baren".
Men jeg reddede lige dit liv, så er vi vel kvit?
- Okay. - Godt.
- Hvad laver du her? - Jeg bor to døre her fra.
- Sikket sammentræf. - Måske.
Vil du tage en kop kaffe en dag? Eller vil du høre alternativerne?
Jeg behøver ikke høre dem.
- Okay. Slå på tråden. - Det skal jeg nok.
Jeg venter, til du er kommet ind, og sørger for, at du er i sikkerhed.
Vent. Du har ikke sagt dit navn.
- Dorothy Gale. - Godnat, Dorothy Gale.
Det her er ikke som i Kansas, Toto.
Dorothy ... du glemte noget.
Vær stille!
- Pas på hunden. - Glem den.
- Hvordan kan jeg glemme hunden? - God hund!
Vi venter, til begge sover, og prøver igen.
Toto!
Det er tidligt.
Dorothy tog af sted på en ny rejse.
Dorothy. Nej, ikke en ny rejse.
Dorothy gemte nøglen i Gillikinernes land. Hvorfor?
Dorothy. Hvad er der galt med mig?
Er det trafikken? Den er så larmende.
Dorothy vidste, heksen jagtede hende. Hvorfra vidste hun det?
Pokkers!
Jeg kan ikke skrive færdigt. Er folk fra Hollywood ikke altid sent på den?
De er, men vi er ikke. Det er derfor, vi vinder.
- 53rd og 5th. - Hvad har du i poserne?
Jeg udvalgte noget lidt mere passende til mødet i dag.
- Jeg har mit fine tøj på i dag. - Det ved jeg godt. Tag denne på.
Bare rolig, han er professionel.
Godeftermiddag. LA-kontoret ringede og godkendte sponsoraftalen.
Simon siger, at miss Lang vil mødes hjemme hos hende.
Jeg hader ikke at være på hjemmebane.
Middagsreservationen er klar. "Gillikinen" klokken syv.
- Godmorgen. Hvordan går det? - Alle tiders!
Har du fuldmagterne? Du har skullet skaffe dem i to uger.
Jeg er træt af at køre i taxi. Kør bilen frem.
Jeg læste dit manuskript i går, og det var fantastisk.
- Sleskhed. Hun kan ikke fyre dig. - Du ser strålende ud i dag, Billie.
Undskyld, fordi jeg ringer til din trådløse telefon.
Mobil, onkel Henry. Det kaldes ikke trådløse telefoner.
Idioten fra banken har sendt mægleren med flere folk.
- Jeg kan ikke høre dig! - Idioten fra banken.
Han har sendt en mægler med flere folk.
Vis dem det ødelagte gulv, og fortæl om toilettet nedenunder.
Jeg har det fint. Vi skal have møde nu og skriver forhåbentligt kontrakt.
Vi skal møde en Hollywoodstjerne, der vil være med i filmen.
Jeg tror på dig, Dorothy.
- Jeg elsker dig, onkel Henry. - Jeg elsker dig.
Farvel!
- Tvangsauktion et halvt år siden ... - Hvad har stået derhenne?
Der plejede at stå en lade dér, men en tornado ødelagde den i 1899.
Den blev bygget op igen, men en ny tornado rev den ned i 1992.
Jeg så den. En grim tornado. Vindene rev træer op af jorden.
Den tog en fugl og pressede den lige gennem skorstenen. Ufatteligt!
- Hvor mange dannes om året? - Har I set butikscentret, de bygger?
- De åbner næste jul. - Pas på, gulvet er råddent her.
Hvad?
Missekat ...
Gør som mig, og vis billeder. De synes om den slags.
I er ikke i Kansas længere. Bare sid og se alvorlige ud.
- Jeg er nervøs. - Godt, så er du på vagt.
Få bare ikke svedige hænder.
- Svedige. - Her.
Lad mig se på dig ...
- Man skal altid være sexet. - Det er en historie for børn.
Okay. Hun ved vel bedst.
- Kommer du, Dorothy? - Hun er hurtig.
Vent!
- Blev du færdig med kongen? - Ja, men jeg glemte den.
- Det gør ikke noget. - Hvor er det typisk ...
Er det ikke tidligt for cocktails?
- Jeg er stadig på LA-tid. - Klokken er ni om morgenen der.
Hvor mange film har du forestillet dig?
Der er seks bøger, og jeg arbejder lige nu på ...
- Den 7. bog er snart færdig. - Er der problemer med rettigheder?
Rettighederne tilhører familien, og alle nye versioner tilhører hende.
- Jeg hader forretningssnak. - Også jeg.
Hvad har Dorothy på? Hun burde have noget trendy på.
Det kan blive hendes varemærke: sexet!
I fortællingen er Dorothy elleve år.
Jeg forestiller mig sorte læderbukser.
- Stram top og motorcykeljakke! - 11-årige er ikke sexede.
Men jeg ser virkelig godt ud i stramt lædertøj.
Dorothy ville aldrig bære læderjakke. Hun er en lille pige.
- Skulle hun ikke spille heks? - Undskyld? Jeg som en heks?
Det går ikke. Hekse er gamle, affældige og modbydelige -
- med spidse hatte og koste. Nej, nej ...
Vi tegnede hende aldrig med hat. Det er for klicheagtigt.
- Hvad synes I om fortællingerne? - Helt fantastiske.
Hun spurgte ikke dig.
- Hvordan ender den? - Jeg har ikke skrevet det endnu.
Jeg ved det faktisk ikke.
- Slutningen er meget vigtig. - Det ved jeg, og den er snart klar.
Jeg har fået lidt skriveblokering, siden jeg flyttede til storbyen.
- Er det ikke en smuk udsigt? - Ja, den er meget smuk.
Da Dorothy vender tilbage til Kansas, hvor skjuler hun så nøglen?
- Undskyld? - Hun stjæler nøglen af en troldmand.
Jo, men det står i det nye manuskript, som jeg skriver nu.
Jeg har ikke vist det til nogen. Hvordan vidste du det?
Martini?
Du kan stille det hvor som helst.
- Synes du, det gik godt? - Ja.
- Ikke med den sexede 11-årige. - Hvad handlede det om?
- Hun vil ødelægge vores bog. - Bare vi får kontrakten.
- Er det det, du vil? - Ja, så får alle jo mere i løn.
Jeg kan købe gården til min onkel, og så laver jeg noget, jeg vil.
- Og det ville være ..? - Det ved jeg ikke.
Men Billie har alle tiders ideer. Hvorfor kan du ikke lide hende?
Hun er ond, fremfusende og husker aldrig mit navn.
- Sådan er alle New Yorkere. - Kolde, overfladiske og hjerteløse?
- Det er, fordi hun er agent. - Jeg forstår.
Billie er helt utrolig.
Jeg havde ikke klaret det uden hende.
Sommetider ønsker jeg endda, at jeg var hende. Især i dag.
- Jeg var nervøs og svedte. - Jeg holder af dig som den, du er.
- Tak. Nu må jeg klæde om. - Hvad? Vi skulle jo spise pizza.
Undskyld! I morgen. Det lover jeg. Billie og jeg skal ud til drinks.
Det er femte gang i de sidste to uger, at du aflyser.
- Fjerde. - Lørdag?
Biograf med Allen blev drinks med Billie ...
Undskyld. Det skal ikke ske igen. Det lover jeg.
Det sker igen, men det er okay. Hvordan holder du hende ud, Toto?
- Pokkers! - Jeg går.
- "Dorothy, hvor er nøglen?" - Jeg troede, at det var din plan.
Vi har endelig fundet hende efter at have ledt i så mange år!
Og du går ud og ødelægger alt!
- Undskyld. - Det er lige meget.
- Betyder det, jeg må klæde om? - Endelig.
Bedrøvelige misfoster!
Måske skulle jeg være rødhåret i dag. Eller måske blond? Nej, vent ...
Sig, hvad du vil. Hun vil snart fortælle os det. Jeg kan mærke det.
- Hallo! - Kan du ikke larme endnu mere?
- Jeg er jo stille. - Gør det nu!
Husk nu. Ikke for meget!
- Husk ... - Husk, Dorothy.
Giv mig bogen! Lov, at du aldrig forsøger at tage den tilbage.
- Du må ikke gøre det her! - Det er allerede gjort.
- Lad hende ikke gøre det. - Jeg må beskytte byen!
Hvor er nøglen?
Der har vi det!
I nat fandt jeg på afslutningen på det hele.
- Vil du have kaffe? - Ja tak!
I sidste bog omringer den onde heks Smaragdbyen -
- og forlanger at få Munchkinbogen, som indeholder Forandringens ord.
Munchkins er små som nisser, men de har troldmandsbogen.
Bogen er gigantisk. Det er verdens vægt mellem ens hænder.
Men den indeholder kun et eneste ord. Forandringens ord.
Hvor mange af dem har du spist? Her!
For at forhekse noget kræves der en magisk ting eller en trylledrik.
- Som sølvskoene? - Ja, men ordet har sin egen kraft.
- Man behøver ingen tryllestav. - Hvad gør Forandringens ord?
Bini Aru brugte det til at skabe Oz, og det kan ændre hvad som helst.
Det forvandler ørkenen til hav eller en by til aske.
Det er den ultimative kraft og det ultimative våben.
Troldmanden forråder de gode hekse for at redde Smaragdbyen.
- Han giver heksen bogen. - Heksen får den og ødelægger Oz?
- Ikke så god en slutning. - Heksen afblæser angrebet på Oz.
Og troldmanden lover aldrig at kæmpe mod den onde heks.
Bogen er låst med en magisk nøgle, som Dorothy stjæler.
Og så vender hun tilbage til Kansas langt væk fra heksenes magi.
Jeg kan lide det. Jeg vil tegne med det samme.
Vender Dorothy nogensinde tilbage til Oz? Er der en opfølger?
Nej, hun vender aldrig tilbage.
Forlader man Oz, mister man erindringen om det.
Dorothy kan ikke engang huske, at hun havde været der.
Men for den rette pris, kan hun måske huske mere til en ny bog?
- Jeg kan lide det. - Kan du?
Jeg elsker det faktisk. Kom her.
Det er godt, vi blev færdige. Nu kan vi gå videre med planerne.
Hvem havde troet, at nøglen hele tiden fandtes i Kansas?
Simon har ringet. De skriver kontrakt i dag, hvis Ilsa kan lide udkastet.
- Må jeg sende det? - Ja.
Ring til Simon, og bed ham tjekke mailen.
Jeg må gå, jeg har en date med ham fyren fra restauranten.
- Vent lidt. Hvordan gik det til? - Han reddede mig fra et overfald.
- Er du okay? - Bare rolig. Hvordan ser jeg ud?
- Søde sko. - Tak! De dræber mine fødder.
Søde sko gør altid det.
Du har været meget dygtig, Dorothy Gale.
Dine bøger kan forandre verden.
En, tak.
Jeg vidste ikke, at der var en rigtig zoo her.
- Jeg har været i Kansas engang. - Så har jeg måske set dig før.
Hvis du arbejdede i lufthavnen. Det var kun en mellemlanding.
Før jeg kom her, havde jeg aldrig fløjet.
Jeg voksede op på en gård uden for Scott City og læste i Sterling.
Jeg behøvede aldrig forlade Kansas. Hvad med dig?
Jeg voksede op i Skotland og arbejder med at sælge metaller.
- Ret kedeligt, ikke? - Nej, slet ikke.
Jeg plejer at sige "ninja". Jeg burde have sagt ninja.
Hallo?
EJENDOMMEN OVERTAGET
Dorothy, vi må tale om din mor og far.
De kommer ikke tilbage, vel?
Nej, skat, det gør de ikke.
- Det var ikke for at skræmme dig. - Hvem er du?
- Hvordan kom du ind i mit hus? - Jeg teleporterede med trylledrik.
- Hvis du kommer fra banken ... - Banken? Det tror jeg ikke.
Jeg kan ikke glemme, hvor stor du er blevet.
- Hvilket smukt ansigt! - Gå, eller jeg ringer til politiet.
Godt, at jeg ikke tog dit hoved, da du var lille.
Jeg kan lide, hvordan du har udviklet dig.
Langwidere! Nej ... det er umuligt.
Det er umuligt? Fordi du og Ozma låste mig inde i tårnet i 100 år?
Umuligt, fordi du er ikke virkelig!
Jeg fandt på dig. Du er bare et fantasifoster.
Føles det her opdigtet? Er det her fantasi?
Mine instrukser er enkle. "Idiotsikre" ville hun kalde det.
Du skal giv mig nøglen til Bini Arus bog.
Nøglen, der lå gemt i det her skrækkelige hus i alle disse år.
Herovre!
Ikke dårligt, men du er ikke så sej, som jeg husker dig.
- Hvor er nøglen? - Det ved jeg ikke.
Bare fortæl, hvor den er, ellers tager jeg dit hoved.
- Stop! Jeg kan ikke huske det. - Det redder dig ikke.
Gør du noget specielt ved håret? Jeg vil gerne beholde glansen.
Mit værelse! Jeg tror, den er på mit gamle værelse.
Se, hvad jeg har!
Hun gav den til mig uden problemer. Hun er ikke så kæphøj mere.
Hun er ret klynkende faktisk.
Det var ikke godt!
Vent, vent!
- Nej, vent! Det er ikke min skyld! - Hvor er hun?
Jeg bedøvede hende og lagde hende i seng i lejligheden.
Atter har du ødelagt det hele!
Hun vil ikke kunne huske noget.
For din skyld er det bedst, at hun ikke gør det.
Hej, det er Allen! Indtal en besked.
Det er mig. Kan du ringe til mig? Jeg har det så underligt.
Bare ring mig op.
Åh, liflige nektar!
- Varm mig ikke op. - Hvordan ved du, hvad det her er?
- Vi laver burritos i den. - Hvorfor kan du tale? Hvad er du?
Vi kan lære hinanden lidt bedre at kende, hvis du lukker mig ud.
- Befri ham, dit kæmpemonster! - Jeg klarer det her!
- Ost! - Hvad siger du?
- Hvad glor du på? - Ækle små sataner, ikke?
- De taler kun i dumme limericker. - En troldmand, der hed Allan ...
... drak øl ud af en kæmpe spand.
- Hold kæft! - Undskyld ... Hvad?
Har du ringet til Billie? Skadedyrsbekæmperen?
- Der var en latterlig rotte ... - ... fed og rund som en potte.
- Gør de sådan ofte? - I en hel time, før I kom.
Tak, fordi du kom. Jeg skal bruge så mange vidner som muligt.
Hej! Nick. Sikke nogle søde dukker.
- Bider dukkerne? - Det er ikke dukker, men små ...
- Muckadoos! - Muckadoos?
Jeg ramte udseendet, men tegnede ikke så latterligt tøj.
- Det er faktisk latterligt tøj. - Vil du slås?
- Muckadoos findes i virkeligheden. - De har afsløret os!
Sig ingenting. Hun vil udslette os.
- Hvem? - Langwidere.
- Sig ikke hendes navn! - Hvem er Langwidere?
- Hvorfor sendte hun jer? - Det var en ret enkel plan.
- Giv hende lidt huskestøv. - Bare lidt hver nat.
Hvis hun får for meget, så vil hjernen koge!
- Hvor er det? - Hvad sagde du? Hvor er det?
Har du det? Nej. Måske har jeg det. Vent ...
Det hænger i mit lille bælte.
På rette tidspunkt vil nøglen fungere.
- Gem den på et sikkert sted. - Fortæl, hvor den er.
Hvis du tager hjem, så glemmer du. Du vil glemme os.
Det var sandt ...
Det var sandt alt sammen.
Det er ikke let at tænke fornuftigt under disse omstændigheder.
Men ... det virker lidt fantastisk.
Fortællingerne kom fra drømme og visioner. Det var virkeligt.
- Nu føles mit liv kedeligt. - Vil du gøre mig en tjeneste?
Kan du holde øje med de to der? Vi har et møde.
Jeg forklarer det hele, når jeg kommer tilbage. Det lover jeg.
Det behøves ikke. Huskestøv og hekse.
Fulde pygmæer udklædt som hofnarre. Jeg forstår.
Så du har løst gåden, lille stump?
- Her er de. I kommer for sent. - Jeg prøvede at ringe.
- Vi talte om kontrakten. - Jeg er med.
- Hvad er der? Fortryder du? - Nej.
Godt, for jeg får altid det, jeg vil have.
Et øjeblik.
- Dorothy! - Jeg forklarer det i taxien.
Dorothy, hvor skal du hen?
Nej, jeg kan ikke se dig lige nu.
Jeg er barnepige for ... kæledyr.
Jeg forstår ikke, at vi skal mødes.
Hvorfor vil alle tænke uden for boksen?
Herinde er det lettere at tænke indeni boksen.
- Jeg ringer senere. - Hvorfor skal man ud af boksen?
Hvad griner I muppets ad?
Hvad foregår der derinde?
- Vær forsigtig. - Sådan, baby!
- Smag på mit magiske støv! - Vil du rulle ham ind i tæppet?
- Som Thelma og Louise? - Ja.
- Dorothy, hvad går der af dig? - Jeg forklarer senere.
- Har vi en aftale? - Undskyld? Er De Dorothy Gale?
Må jeg få en autograf? Min datter elsker Deres bøger?
- Vi ses hjemme hos mig. Navnet? - Glinda.
Værsgo. Billie, jeg kan forklare alt. Jeg er frygtelig ked af det.
- Har hun drukket? - Nej, huskestøv.
Hold op! De er flygtet!
- Jeg ringer til Nick. Stille, Toto! - De tog dit gulvtæppe.
Kun telefonsvareren. Hvad er der? Du har fået mad.
Allen ...
Pennen. Damen udenfor. Magi!
- Dorothy? - Hvad er der?
- Jeg har altid haft den her. - I lige måde.
- Hvor har du fået den fra? - Det kan jeg ikke huske.
Heller ikke jeg.
Toto!
- Det var uforskammet. - Hun havde en hård morgen.
- Skal vi underskrive kontrakten? - Jeg skal hjem i aften.
Min søn skal spille fodbold, og jeg skal besøge Dorothy.
Skylder du hende ikke det her? Det er hendes livs største handel.
Bare det ikke tager for lang tid.
- Huskestøv? - Ja, huskestøv.
Du burde tale med Dorothy.
Jeg kommer snart. Tag dig af dem så længe.
Glem ikke det med småt. De narrer altid med det med småt.
Det er Oz!
Nederste del mangler.
Vi må endevende lejligheden.
- Led efter noget, der skinner. - Okay.
Henry ...
- Skønt sted! - Det går an.
Mit hus i Bel Air er meget bedre.
- Må jeg låne toilettet? - Ja, gennem døren og til højre.
Hent ham.
- Lækkert. Skub lidt mere! - Jeg prøver!
Jeg burde skifte tøj.
- Hvordan ser jeg ud? - Perfekt, prinsesse!
Jeg fik aldrig tid til at åbne det.
Det der er ikke min tegning.
Hvad er det her?
Dorothy, jeg vil ikke gerne fortælle dig noget, der kan oprøre dig.
Men jeg må fortælle dig noget, jeg har holdt hemmeligt.
Det var en fejl, at jeg ikke fortalte det fra start.
Dit rigtige navn er Dorothy, men dit efternavn er ikke Gale.
Du blev født i 1889.
Dine forældre hed Frank og Maud. De var mine bedsteforældre.
Jeg er ikke din onkel, skat. Du er faktisk min tante.
Em og jeg arvede den gamle bondegård.
Men vigtigere end det: brevet fra din far Frank.
Min elskede Dorothy.
Jeg håber, dette brev når dig en dag på en eller anden måde.
Jeg ville selv fortælle dig det, men det virker stadig mere umuligt.
Vi blev sønderknust, da du forsvandt.
Din mor græd sig i søvn hver nat.
Hun ventede på dit værelse.
Ventede på et mirakel.
De sagde, vi skulle holde op med at håbe og at lære at leve med tabet.
Men det kunne vi ikke.
Vi vidste i vore hjerter, at du stadig var derude ...
Et sted ... Så jeg fortsatte med at lede.
Jeg pressede mig selv og gav aldrig op.
Men jeg blev syg.
Din mor traf et svært valg.
Hun vidste, som hun altid gjorde -
- at vi ikke kunne gøre andet end at gå videre med vore liv.
Så hun samlede dine ting.
Det var da, at hun fandt snekuglen.
Den strålede af magi.
Frank!
I den kunne vi se dig og overvåge dig fra Kansas.
Du så ud, som du altid havde gjort, mens alting i Kansas forandredes.
Årtier passerede -
- og vi så dine eventyr i landet Oz.
En verden, vi kunne se, men aldrig røre.
Der er hun.
Dorothy. Dorothy!
- Elskede Dorothy! - Kan du høre os?
Dorothy?
Nej. Hun kan ikke høre os. Dorothy!
Nej ...
Vi savner dig så meget, Dorothy.
Og din mor og jeg elsker dig.
En del ting forstår jeg mig ikke på, men en ting er helt sikkert.
Min mor fortalte historier om dig, som jeg aldrig havde troet på.
Ikke før en tornado lagde dig uden for min dør.
Dine erindringer bølgede frem og tilbage, indtil de forsvandt.
Em og jeg elskede dig og opfostrede dig som vores egen.
Vi hemmeligholdt din fortid.
Du var jo bare en lille pige.
Dorothy, vi må tale om din mor og far.
De kommer ikke tilbage, vel?
Du bør vide, hvem du er. Hvad du gør nu, er op til dig.
Jeg er bange for, at min tid er ved at rinde ud.
Jeg har bange anelser. Det er noget, der ikke føles rigtigt.
Noget ondt er på vej mod os.
Det gør mig ondt.
Det er okay ... tak.
Jeg kan ikke klare det her.
- Hvad mener du? - Jeg er ikke pigen i brevene.
- Jeg er en anden. - Du er stadig dig selv.
Kvinden på gaden, der rørte ved pennen ...
Hvis de onde hekse er her ...
Så må hun være en god heks.
De gode hekse er her også.
Jeg ved, hvor jeg kan finde en.
Tekster: Michael Asmussen www.sdimedia.com